Reprocesare video & audio, corectare traducere și subtitrare : Enforcer. bad48@lycos.com.
Bazat pe o traducere semnată frant@2001
OMUL BICENTENAR
- Drăguță casă. - Am văzut altele și mai frumoase.
Toată lumea să coboare.
- Bună ziua. - Bună ziua, domnule.
- Unde vreți să punem asta? - Puneți-o acolo.
Haideți oameni buni. Am o surpriză.
Vreți să-l punem aici, domnule? Aici e loc.
Du-l acolo.
Iubito, te rog dă-te de lângă el.
- Ce este, tati? - Așteaptă.
Mulțumim, domnule. Bucurați-vă de NDR-ul dvs.
North Am Robotics, model casnic, NDR-114.
Număr de serie 583625.
Bună.
Voi formați o familie?
Cred că da.
- Este înfricoșător. -Nu-i înfricoșător. E o prostie.
Mă îndoiesc.
Familia lui Jenny Harrison are unul. La fel și Kate McCalister.
- Toți sunt la fel. - Ce este?
Este un android.
Ce este un Andrew?
Ăsta va fi numele meu?
De ce nu?
Sună bine.
- Bună, Andrew. - Bună, domnule.
Ați vrea să auziți "Cele Trei Legi ale Roboticii"?
Se spune că este o prezentare foarte interesantă.
Desigur.
Domnule, vreți să vă dați un pas înapoi pentru o prezentare maximizată?
Prima Lege a Roboticii:
"Un robot nu poate răni o ființă umană sau, prin pasivitate, să lase ca o ființă umană să fie rănită".
A Doua Lege:
"Un robot trebuie să asculte toate comenzile oamenilor, mai puțin acele comenzi care intră în conflict cu Prima Lege.".
A Treia Lege:
"Un robot trebuie să se apere pe el, atâta timp cât asta nu intră în conflict cu primele două legi".
Andrew, să nu mai faci asta niciodată.
Sigur că nu, domnule. Asta se face o singură dată.
Mai este o altă opțiune pe care sunt obligat să v-o prezint.
Puteți avea un robot cu sau fără personalitate.
Vreți să vedeți o demonstrație a cipului de personalitate?
Nu, mulțumesc. O să ne mulțumim cu ce avem.
O alegere înțeleaptă, domnule, dacă-mi permiteți să spun.
Bun, tu vei sta aici, jos.
Ai tot ce-ți trebuie?
Am nevoie de acces la o sursă de energie.
Bine.
Noapte bună, Andrew.
Cu siguranță este, domnule.
Nu, Andrew, răspunsul corect la "Noapte bună" este "Noapte bună".
- Noapte bună. - Da.
Ai spus "Da".
Dar răspunsul corect la "Noapte bună" este "Noapte bună".
- Noapte bună, Andrew. - Noapte bună, domnule.
Trebuie să o spui doar o dată.
Sau o voi spune încontinuu, domnule, într-o buclă verbală infinită.
Exact.
Mulțumesc, domnule.
Noapte bună.
Mă scuzați, domnule.
Iubitule, nu vreau ca să se țină toată ziua după mine prin casă.
Nu-l poți opri?
Dă-i ceva să facă.
O să fie bine.
Centurile de siguranță.
"Bună dimineața, dle Martin. Temperatura de azi va ajunge până la 21C".
La revedere, mamă!
- O zi bună, iubitule! - O zi bună, iubitule!
-Andrew, este foarte bună. - Mulțumesc, domnule.
- Nu credeți? - Eu cred că e o porcărie.(sucks)
Suge?(suck) Cum? Găinile nu au buze.
A fost răutăcioasă.
Ai grijă cum te porți, domnișoară.
Nouă ne place.
Chiar că vă place, domnule.
Bucătăria.
Este în regulă acolo, domnule.
Nu. Du-te la bucătărie acum.
Bună.
Haide.
E o mare păcăleală.
Doar o față drăguță.
Șah.
Andrew, vrei să vii sus?
- Să mă duc? - O să fie bine.
Da, domnișoară?
Vrei să deschizi geamul, te rog?
Sunt bucuros să fiu de ajutor.
O adiere minunată.
Acum sări.
Nu.
Sări pe geam.
- Ai auzit ceva? - A fost cutremur?
Îmi pare rău de deranj.
Pot să intru?
Ce s-a întâmplat?
De dragul armoniei în familie, sunt programat să nu spun.
Amanda! Grace!
Veniți jos, acum!
- Intră, Andrew. - Mulțumesc, domnule.
Andrew nu este o persoană. Este o formă de proprietate.
El nu este...
Dar și proprietatea este, de asemenea, importantă.
Așa că, de acum încolo, ca o problemă de principiu
în această familie, Andrew va fi tratat ca și cum ar fi un om.
Nu vor mai exista încercări de a-l strica.
Să-l stricăm?
Sora ta a încercat să-l omoare pe Andrew.
Și tu?
Scuze.
Haideți. Toată lumea în pat.
Te vei descurca?
Sunt capabil de autoîntreținere, domnule.
Bun.
- Noapte bună, Andrew. -Noapte bună, Andrew.
Domnișoară! Am indicații precise privind siguranța ta, iar aceasta este o zonă nesigură. Acum, dă-te jos.
Bine.
Mulțumesc.
"Cred că o să fie senin diseară"
"Și eu!"
"La fel și eu"
El este favoritul meu.
Drăguț.
Vrei să-l ții?
Era favoritul meu.
Nici măcar nu se mai fabrică.
Nu poate fi reparat?
Nu, nu poate!
Ești terminat!
Te urăsc.
Pleacă de lângă mine.
Îl putem repara?
Nu, uită-te la el. Este făcut bucățele. Îmi pare rău.
Nu mai e nimic de făcut.
Da, micuță domnișoară?
Este cel mai frumos cadou pe care l-am primit vreodată.
Sunt bucuros că am fost de ajutor.
Vrei să vii cu mine?
Are vreo legătură cu fereastra?
Nu.
Poți sta aici.
Numele lui este Woofy.
Și de acum îți aparține.
Woofy?
Deoarece câteodată latră.
De îndată ce începe să te cunoască.
Mulțumesc mult.
Cu plăcere.
Trebuie să mă culc acum, Andrew.
Da.
Ești drăguț să...
Desigur.
Noapte bună, iubito.
Noapte bună, Andrew.
- Micuță domnișoară. - Da, mulțumesc.
Domnișoară?
- După dvs. - Mulțumesc.
Cu plăcere.
Andrew, tu ai făcut asta?
Da, domnule.
Un robot nu poate să mintă, Andrew.
Nu este chiar adevărat, domnule.
Pot minți dacă cineva mi-a ordonat să mint
sau dacă este necesar pentru a apăra un om, sau pentru siguranța lui.
Într-adevăr, eu am sculptat asta pentru mica domnișoară.
- Și tot tu ai făcut și schița statuii? - Da, domnule.
De unde l-ai copiat?
Să-l copiez, doamnă?
Doar nu l-ai făcut din mintea ta.
L-ai luat din vreo carte sau l-ai făcut pe calculator.
N-am făcut decât să studiez un timp materialul brut
până am înțeles cum să-l fac să capete o formă
ca să arate la fel că micile animale pe care le are mica domnișoară.
Da, vă rog, intrați.
Mă bucur că ați sunat. Sunt Mansky. Dennis Mansky.
Richard Martin.
Și un NDR-114.
Acum, am primit mesajul dvs, dar ce știe exact el să facă?
Ce mă interesează pe mine este dacă prezintă anumite caracteristici, precum creativitatea
curiozitatea, prietenia, care, e drept, ne-au cam luat prin surprindere.
- Andrew. - Da, Dennis?
Sociabil, ca de obicei.
Dacă-mi permiteți, aș vrea să vă arăt ceva.
Andrew a sculptat astea.
Sunt adevărate opere de artă.
Iar noaptea trecută, Andrew a spus: "Îmi face plăcere să le fac".
"Plăcere"?
- N-ar fi trebuit să folosesc acest cuvânt? - Nu, e-n regulă, Andrew.
Vedeți ce vreau să spun. Este neobișnuit să auzi un robot spunând că-i face plăcere ceva.
Ceea ce vreau să știu este dacă și alți roboți de-ai dvs au aceleași sentimente?
Ar putea avea ceva la sistemul central.
Atunci, doriți să vă fie returnați banii sau doriți să-l înlocuiți?
Nici una, nici alta. Am vrut să văd reacția dvs. față de Andrew.
Vreau să știu părerea dvs. Este unic, nu credeți?
Este o anomalie.
Nu vreți banii înapoi, nu vreți să-l înlocuiți.
Cât cereți?
Nu cred că înțeleg.
Este clar că, dacă se află, va trebui să retragem toată seria lui de pe piață.
Ei sunt în casele oamenilor, cu copiii lor, domnule.
Dacă face ceea ce spuneți, de asemenea, poate să-l apuce amocul.
Nu sunt calificat să car bălegarul.
Bine, domnule. Dacă vi-l las pe Andrew, ce veți face cu el?
O să-l dezasamblați, nu-i așa?
Cu grijă, desigur. Trebuie să urmărim cursul căilor neurale ale lui Andrew,
să înlocuim creierul pozitronic, să-l reasamblăm și să vi-l returnăm ca și nou.
Probabil că aceste căi neurale sunt destul de fragile.
Nu este posibil ca în cursul acestor proceduri ceva să nu meargă bine?
Vom face tot ceea ce ne stă în puțintă.
Și în cazul în care ceva nu va merge cum trebuie, desigur, o să-l înlocuiți pe Andrew.
Desigur.
Deși este unic și de neînlocuit.
"El" "Ea".
Este o greșeală normală. Are formă umană și de aceea dvs
vedeți o eroare mecanică ca pe o excentritate și o metamorfoză a lui.
Este un instrument pentru gospodărie și dvs. vă purtați cu el de parcă ar fi om.
Noi plecăm. Hai, Andrew.
Vă rog, mai gândiți-vă, dle Martin.
Lăsați-ne să-l examinăm pe Andrew. Vorbiți cu soția. Spuneți un preț!
Ascultați-mă.
Nu există preț pentru individualitate.
La bine și la rău, este robotul meu și nu o să vă las niciodată să puneți mâna pe el. Ați înțeles?
Toate la timpul lor.
Mai devreme sau mai târziu, o să trebuiască să-l aduceți pentru reparații.
- Am luat o decizie. - Da, domnule?
Nu te vei mai întoarce la îndatoririle tale inițiale.
Nu mai trebuie să-ți dedici tot timpul copiilor și treburilor casnice.
Dar îmi plac copiii, domnule. Mai ales cea mică, micuța domnișoară.
Asta este o contradicție și este exact genul de lucru pe care trebuie să-l înveți.
Vă mulțumim că ați ales North Am Robotics.
- Avem nevoie de un nou regim. - Regim, domnule?
Întâi de toate, o parte din timpul tău, în fiecare zi, vei face ceva.
Așa că, să nu superi oamenii, o să faci ceva mai puțin artistic.
Poți să faci altceva? Pot să te învăț ceva din domeniul meu.
Ceasuri și piese de schimb pentru ceasuri.
Nu știu ce să vă spun. Nu am încercat niciodată așa ceva.
O să înveți.
De asemenea, în fiecare seară vei petrece un anumit timp cu mine pentru pregătire.
Care este scopul acestei pregătiri?
Să te învăț toate acele lucruri pentru care nu ai fost programat.
- Ești unic. - Unic?
Vă mulțumim că ați ales North Am Robotics.
Mă simt responsabil să te ajut să devii ceea ce vrei tu să devii.
- Și ce vreau eu să devin? - Ei bine, nu știu.
Oamenii se dezvoltă de-a lungul timpului.
Dar pentru tine, timpul are o cu totul altă semnificație.
- Pentru tine, timpul este infinit. - Infinit?
- Bucata asta este bună? - Foarte bună.
- Dar asta? - Excelentă.
Și nouă luni mai târziu s-a născut copilul.
Acestea, Andrew, sunt ceea ce noi numim fapte din viața reală.
Oamenii chiar fac asta, domnule?
Da.
Și oamenii căsătoriți.
Presupun că ei o văd ca pe o cerință sau obligație.
Ei, nu e chiar o obligație.
Mă simt ușurat.
Și este calea preferată și naturală de a concepe copii.
Domnule?
Din toate aceste milioane de spermatozoizi, numai unul reușeste?
Așa este.
Ce se întâmplă cu ceilalți?
Mor.
Mor?
Îmi pare rău pentru ei.
Da, dar unul reușeste.
Simțământul este că te simți bine.
- Amândouă părțile, domnule? - Într-o lume ideală.
Oamenii o fac frecvent.
Cât de des, domnule?
Cât de des pot.
Cel puțin la început.
Domnule?
- Pot să vorbesc deschis cu dvs? - Ca întotdeauna, Andrew.
Tot acest proces pare destul de încurcat.
Cred că este o remarcă corectă.
Ei mor.
Se numește umor.
Umor?
Oamenii își spun unii altora glume ca să râdă.
- Și acest râs provoacă plăcere, domnule? - Da.
Puteți să mă învățați să spun o glumă?
Să vedem.
Doi bețivi intră într-un bar...
Cei doi bețivi nu ar trebui să plece din bar, domnule?
Intri într-un bar ca să bei și ieși băut.
Să încercăm ceva mai simplu, Andrew. Cioc-cioc.
Cioc-cioc?
Nu. Cioc-cioc, cineva e la usă.
Să răspund, domnule?
Nu, Andrew, tu spui "Cine e acolo?".
-"Cine-i acolo, Andrew?" - Nu, numai "Cine-i acolo?"
Nu pricep, domnule.
Să încercăm cu ceva mai simplu.
De ce puicuțele trec strada?
Nu știu. Probabil un răpitor urmărește găina.
Sau poate era o găină și pe partea cealaltă a drumului
era un cocoș, depinde de sezon, poate migrau. Eu sper să nu fi fost trafic.
Ca să ajungă pe partea cealaltă.
"Să ajungă pe partea cealaltă".
Și de ce e așa nostim?
- Ce program aveți astăzi, copii? - Probabil că o să stau cu Andrew.
- Dar tu? - Mă duc să mă joc acasă la Natalie.
Pot să spun una, domnule? Este timpul potrivit?
Ce? Timp potrivit pentru ce?
- Aseară, domnul mi-a spus... - Nu, nu mă băga pe mine, zi-i mai departe.
Mulțumesc, domnule.
Doi canibali mâncau un clovn. Unul spune: "Ți se pare nostim?"
Cum faci un dans mișto? Adaugi puțin boogie.
Ce este o brunetă între două blonde? Translator.
De ce nu fac orbii parașutism? Pentru că și-ar speria câinii.
Un nebun conduce pe autostradă. Îl sună soția și-i spune:
"Am auzit că cineva conduce pe contrasens".
El spune: "Numai unul... Sunt sute!".
Ce este silențios și miroase a râme? Bășina de pasăre.
Probabil că un inginer a proiectat corpul uman.
Cine ar fi putut pune o gură de evacuare a deșeurilor lângă o zonă de agrement?
O tipă merge la doctor, iar doctorul îi spune: "Vă deranjează dacă vă număr sânii?".
"Deloc" "Num, num, num."
Am reușit, domnule.
A fost bine, dar ar trebui să mai discutăm despre ce este potrivit și despre sincronizare.
Este 10:15, domnule.
Vrei să te învăț cum se cântă în duet?
- Desigur. - Vino.
Bime, ești gata? Tu începi de aici.
Apoi mă urmărești pe mine. Eu cânt prima.
Gata?
Este rândul tău.
Bine.
Foarte bine. Acum, împreună.
A fost minunat. Mulțumesc.
Mulțumesc, micuță domnișoară.
Bună, mamă.
Grace, nu este posibil să găsiți un loc mai retras pentru asta?
Nici o problemă. Dă-mi credit-discul și luăm o cameră la hotel.
Ce ai spus?
Să mergem.
Ce ai spus, domnișoară?
Te dai jos de pe motocicletă acum și ești pedepsită.
Haide, pleacă de aici, gunoiule!
Asta arată bine?
- Bună, mamă. - Nu ai vorbit cu ea în legătură cu băiatul acela?
Nu încă, dar o să vorbesc.
Chestia asta e o fază de care va trece, ca și celelalte.
M-am săturat de ceasurile astea blestemate!
Deja am aruncat jumătate din ele.
Poate ar trebui să le vindem.
Să le vindem?
Este o idee.
Și cine ia banii?
Cred că noi.
Dar Andrew face toată munca.
- Dar Andrew este... - Atunci Andrew va primi banii.
Andrew este un robot.
Ce percepție are un robot despre bani?
Roboții nu fac cumpărături.
Roboții nu pleacă în vacanță.
Roboții nu mănâncă în restaurante selecte.
Nu-mi vine să cred că discutăm despre asta.
Nu contează ce este.
Andrew merită să beneficeze de munca pe care o depune.
Iubito.
O să fac ce e bine pentru Andrew, sigur că o să fac.
Până la sfârșitul zilei vom vorbi despre o el ca despre o mașinărie.
Nu poți avea sentimente pentru o mașinărie.
- Aici sunteți. Ce faceți? - Bună dimineața.
- El trebuie să fie Andrew. - Andrew, Bill Feingold, avocatul familiei.
Aveți un ceas de-al meu.
Este unul din ceasurile mele favorite. Vă place?
Da, foarte mult.
- Îmi place noul tău birou, Bill. La ce etaj ne aflăm? - 37.
Andrew, vino și aruncă o privire.
Nu, mulțumesc, domnule.
- Sigur? - Nu.
Cu ce pot să te ajut?
După cum știi, Andrew a câștigat mulți bani din ceea ce a făcut.
Ceea ce vrea el acum este să-i deschizi un cont bancar.
Un cont bancar pe numele unui robot.
Este legal?
Nu știu ce să spun. Nu există precedente.
Nu cred că există vreo lege care să interzică acest lucru, dar...
De ce vrei să-i deschizi un cont? La ce-i folosesc banii?
Pentru a plăti lucruri pentru care, altfel, domnul va trebui să plătească pentru ele.
Aș vrea să fiu pe cont propriu.
Așteaptă.
Pentru ce, domnule?
Da, micuță domnișoară.
Îmi pare așa de rău.
Nu-ți face griji. Se poate repara.
Stânga.
Îți aduci aminte de Frank, prietenul meu?
Da. Cel de care a zis sora ta că are un fund frumos.
Aseară m-a cerut în căsătorie.
Cred că este un lucru bun.
Încă n-am spus da.
Deci ai îndoieli.
Nu, Frank este minunat.
Este arătos, de încredere, e cineva cu care mi-aș petrece tot restul vieții.
- Aș putea avea copii cu el. - Și atunci, care este problema?
Scândura?
- Nu. - Nu el. Acolo.
Am un prieten care înseamnă mult pentru mine.
Și e așa de dulce și drăguț și de fiecare dată când sunt cu el nu vreau să mai fiu cu Frank.
Se pare că asta îți poate crea o complicație.
Dar răspunsul este în fața ta.
Căsătorește-te cu prietenul celălalt.
Ce?
Dar, el nu este...
O relație între noi ar fi imposibilă.
- Nu ar merge. - De ce?
Deoarece el nu este...
Deoarece el nu va fi niciodată...
Da?
Ceva nu e în regulă?
Nu.
Nu-i nimic. Deloc.
Mulțumesc că m-ai ascultat.
Sunt bucuros că te-am putut ajuta.
Micuță domnișoară?
Ce vei face în legătură cu Frank?
Voi accepta propunerea lui.
Serios?
Oamenii...
Ar însemna foarte mult pentru mine dacă ai fi plasator la nunta la mea.
Nu sunt familiarizat cu acest termen. Ce face un plasator?
Îi vei ajuta pe oameni să-și găsească locurile. Vei purta smoching.
- Pot să port haine? - Da.
Nu mi-a fost cerut niciodată să port haine. Va fi o onoare.
Grozav!
Încă am toate degetele.
Ce să instalezi?
O alarmă.
Dacă încercați să intrați în creierul lui Andrew în timp ce-l reparați, va fi alertată poliția.
De asemenea, ar trebui să știti că, dacă stricați creierul sau circuitele pozitronice ale lui Andrew în vreun fel,
avocatul meu, bunul domn Feingold, va fi bucuros să vă dea în judecată.
Vă va da în judecată pentru pierderea beneficiilor aduse de Andrew dintotdeauna.
Cred că ne vom înțelege.
Bun.
Domnule, încă o problemă de rezolvat.
Cât timp sunt în atelier, puteți lucra și la fața mea?
Aș vrea să am mai multe expresii faciale.
În prezent am gânduri și simțăminte pe care nu le pot exprima.
Vrei ca gândurile și sentimentele să se reflecte pe fața ta?
Da, exact ca disprețul pe care mi-l arătați dvs acum.
Am făcut ceva experimente.
Suntem capabili să dăm roboților o mimică asemănătoare cu cea umană.
Am citit că s-au făcut ceva progrese aici, la NDR.
Da, am încercat pe mai multe modele capabilitățile de expresie, folosind diferite tehnici.
Am demarat studii de piață și am decis să nu mergem mai departe cu producția.
De ce?
Reacția negativă a consumatorilor.
Există teama privind înlocuirea forței de muncă umane cu cea a roboților.
Andrew a lucrat pentru mine 15 ani. Nimeni nu-și va pierde serviciul din cauza lui.
Bănuiesc că nu există nici o problemă să faceți aceste modificări unui model mai vechi de robot?
Nu. Dar asemenea proceduri sunt extrem de scumpe.
Este de înțeles că-mi veți face o ofertă rezonabilă.
-"Zgârcit," Andrew. - Zău? Cât?
Este aproape cât salariul meu pe o lună.
E mai mult decât câștig eu într-un an.
Nu este rău pentru un... Cum l-ați numit când am fost ultima oară aici?
Aparat electrocasnic.
- Aparat electrocasnic? - Da, aparat electrocasnic.
"Fie ca pacea Domnului să fie cu voi întotdeauna".
"Vă declar soț și soție".
Acum poți săruta mireasa.
Am plăcerea să vi-i prezint pe domnul și doamna Frank Charney.
Bună seara, domnule.
O seară magnifică.
Ai fost foarte atent în seara asta, Andrew.
Mulțumesc, domnule.
A fost o adevărată provocare pentru croitor.
Pot să continui să port haine, numai dacă vă convine?
Vorbești serios?
Ca întotdeauna.
Ei bine, cred că da.
Va trebui să-ți găsim și alte haine. Nu poți purta smoching mereu.
Zău? Ce trist.
- Te rog, stai jos, Andrew. - Mulțumesc, domnule.
A fost o nuntă minunată, nu-i așa?
Oh, da, domnule.
Și, dacă-mi permiteți să spun, sunteți un bun dansator.
Foarte drăguț din partea ta.
Deloc, domnule. Este purul adevăr.
Ai înregistrat ziua?
Fiecare secundă, domnule, se află în banca de memorie.
Păi, să vedem.
Domnule, totul este în regulă?
Au plecat amândouă, Andrew.
Lucrurile se schimbă. Întodeauna se schimbă.
Oamenii pleacă, așa cum ar trebui.
Dar astăzi am realizat că întotdeauna o să-mi fie dor de ele.
Eu sunt încă aici.
Mă bucur, Andrew.
Mulțumesc.
- Noapte bună, domnule. - Noapte bună, Andrew.
12 ANI MAI TÂRZIU
Lloyd! Vino aici!
Ce ți-am spus să nu mai arunci cu nisip în oameni? Ce ți-am spus?
Cere-i scuze lui Andrew.
Nu-i cer scuze ăstuia.
- El. - Ăsta!
- Lloyd! - Scuze.
Înțeleg de ce unele animale își mănâncă puii.
Îmi pare rău, Andrew.
Te simți bine? Pari foarte tăcut.
Cum aș putea deveni liber?
-Vrei să ne părăsești? - Deloc, mică domnișoară.
Doresc numai să fiu declarat liber.
Dar, de ce?
Ai atâta libertate aici.
Până mi se comandă să fac ceva.
Andrew, dar au trecut ani de zile de când nimeni nu ți-a mai ordonat nimic.
Dar încă îmi cereți să îndeplinesc diferite sarcini.
Îți cerem asta tot timpul, dar este o rugăminte, nu un ordin.
Asta nu-i de ajuns, nu-i așa?
Am studiat istoria voastră.
Milioane de oameni au murit în războaie groaznice pentru un singur ideal:
Libertate.
Și dacă acest lucru însemnă atât de mult pentru atâta lume, merită să o ai.
Domnule, este momentul potrivit pentru a vorbi cu dvs?
Întotdeauna este momentul potrivit, Andrew, știi asta.
Este tot ce am în contul meu.
De ce vrei să mi-i dai?
Pentru a-mi cumpăra libertatea. Vreau să fiu liber.
Mă voi supune în continuare celor trei legi și vă voi servi exact în același mod.
Singurul lucru pe care l-ați putea schimba este forma.
Nu voi mai fi proprietatea dvs.
Vrei să pleci. Despre asta este vorba, nu-i așa?
Nici vorbă, domnule, sunteți familia mea.
Atunci de ce ceri asta?
Înțeleg. Tu ești cea cu ideea.
Da, am discutat despre asta.
I-ai comandat ce să facă și el s-a supus.
Nu. Hotărăște singur.
Dar tu i-ai băgat ideea asta în cap.
Nu, tată. Tu i-ai băgat-o.
I-ai dat să citească sute de cărți. Era doar o chestiune de timp
până să devină intrigat de ideea de libertate.
Învață și se dezvoltă în tot acest timp.
Din cauza ta abilitățile lui Andrew au devenit aproape la fel de complexe ca și ale noastre.
Bună dimineața, domnule.
Te rog să-ți iei cecul înapoi, Andrew.
De ce, domnule?
Ești liber acum.
Trebuie să-ți cer să părăsești această casă.
Dar, domnule, nu vreau să plec.
Ai vrut libertate. Acum trebuie să suporți consecințele.
Atunci îmi voi face bagajele.
Unde o să te duci?
Am să caut o casă în vecinătate, așa că, dacă vreodată veți avea nevoie de ceva, domnule...
Asta nu se va întâmpla, Andrew. Mulțumesc. Nu este nevoie să stai în apropiere.
Dacă-mi veți comanda să nu fac asta, mă voi supune.
Nu-ți comand nimic.
Ești liber.
Atunci, chemat sau nechemat, voi fi întodeauna la dispoziția dvs.
Andrew, nu te mai referi la tine ca la o altă persoană.
O casă a mea.
16 ANI MAI TÂRZIU
- Andrew? - Sunt aici.
Micuță domnișoară, s-a întâmplat ceva?
Tata a întrebat de tine.
A venit vremea.
A venit robotul.
Bună, domnișoară.
Ce mai faceți, domnule?
Sunt pe moarte, Andrew.
În rest, sunt bine.
Mă bucur să vă revăd.
Sunt foarte fericit să te văd, Andrew. A trecut mult timp.
Da, domnule, așa este.
Voiam să-ți spun că am greșit.
Dvs. nu greșiți niciodată, domnule.
Atunci nu mă contrazice.
Aveai dreptate să ceri să fii liber și mă bucur că ai reușit.
Mulțumesc, domnule.
Te-ai purtat foarte bine cu noi.
A fost o onoare să vă servesc, domnule.
Aș vrea să-i caut pe cei ca mine.
Ca să-mi pot înțelege destinul, trebuie să știu dacă mai există unul ca mine.
North Am Robotics nu mi-a răspuns la cererile adresate.
Acum, că am trecut de obstacolul ăsta, Lloyd
aș vrea să-i dau în judecată pentru informațiile privind locațiile celorlalți roboți NDR.
Dacă nu te deranjează.
Actul privind libertatea informației nu prea se referă la roboți.
Nu încă.
Mamă, sunt un om foarte ocupat. Nu am timp să ajut... ăsta intentând niște procese ridicole.
Lloyd, dragule, te iubesc.
Dar, câteodată, mă întreb dacă într-adevăr ești copilul meu.
Ei, mamă, asta e o mutație.
Miracolul geneticii este că eu nu sunt ca tine.
Întotdeauna ai semănat mai mult cu tatăl tău.
Deci de aceea ai divorțat de el.
Scuze.
Andrew, ce ai face dacă obțin informațiile despre ceilalți NDR?
Îi voi căuta pe fiecare în parte.
Deci vei fi plecat o bună perioadă de timp.
O, da.
Câțiva ani, dacă nu mai mult, dacă am calculat corect.
Te ajut cu plăcere.
El nu a fost alăptat la sân?
"Dragă micuță domnișoară,"
"Mă apropii de sfârșitul celui de-al 10-lea an al călătoriei mele"
"Încă nu am găsit nici un robot care să aibă aptitudinile mele."
"Mai am de parcurs mii de mile, sute de orașe de vizitat"
"și nu am renunțat la speranță. Cu dragoste, Andrew."
- Bună. Numele meu de familie este Martin. - Hei, pleacă de pe teren.
"Dragă micuță domnișoară, călătoria mea se apropie de sfârșit."
"Am epuizat aproape toate posibilitățile, având încă o rază de speranță.''
"Am aflat de un robot NDR care a fost recent reconstruit acasă, în San Francisco. "
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
E al tău?
Mulțumesc.
Îl caut pe Rupert Burns.
Ai venit la locul potrivit. Intră.
Sigur că da.
- Ai un nume? - Sigur că da.
Galatea.
Ai o agilitate uimitoare.
Dansai în piață.
- Ți-a plăcut? - Foarte mult.
Dansul este cel mai bun sport.
Și ne pricepem mai bine decât oamenii.
Nu-mi vine să cred că, în sfârșit, te-am găsit.
Când ai știut?
Ce să știu?
Că ești unică.
Am știut imediat.
Și eu.
Tu și cu mine, suntem la fel.
Avem personalitate.
Ai pornit cipul de personalitate?
Al tău nu este?
Nu.
Ești fraier!
Cred că personalitatea este mult mai distractivă decât inteligența. Nu crezi?
Bănuiam eu.
Pot să te ajut cu ceva?
Robotul tău, este un NDR standard, nu-i așa?
Mi-e teamă că da.
De ce are abilitatea să danseze?
Pentru că i-am modificat cipul scheletului când am reconstruit-o.
- Cum ai făcut modificarea? - Tatăl meu m-a învățat.
El a creat secția de androizi de la North Am Robotics.
El a creat tehnologia care îți permite să imiți expresiile feței umane.
Ce s-a întâmplat cu el?
North Am a renunțat la el, așa că a deschis locul ăsta. L-am preluat eu când el a murit.
Îmi pare rău să aud asta.
Ar fi fost foarte încântat să te întâlnească.
Sunt Rupert Burns.
- Sunt onorat. - Onoarea este de partea mea.
Tu și cu mine suntem la fel!
Să facem nebunii, robo!
Oprește-o sau o fac eu!
Mulțumesc.
Astea le-a făcut tatăl tău?
Da. Este munca noastră. Aș putea să spun că le-am făcut împreună.
Nu m-am putut abține să nu continui să lucrez cu tehnologia lui care este o tehnologie demodată la androizi.
De fapt, acum am ajuns la un punct unde pot destul de bine să imit înfățișarea fizică a unei ființe umane.
Remarcabil.
Mulțumesc.
Uimitor!
Din păcate, nimeni nu pare interesat să-mi finanțeze cercetările, dar...
Eu sunt interesat.
Îți voi finanța eu cercetările.
Da?
Ar fi grozav.
Mulțumesc, dragă.
Vreau să înțelegi cât se poate de clar că aceasta nu este decât o îmbunătățire a fizicului exterior.
Strict vorbind, nu vei simți nimic.
Nici unul din mecanismele tale interne nu se va schimba.
Vei fi sub influența creierului tău pozitronic.
- Ai înțeles? - Am înțeles.
Acum, te-ai gândit vreodată cam de ce vârstă vrei să arăți?
Oficial, am 62 de ani.
- Să mai scădem 25 de ani. -15.
-20. - Perfect.
Crezi sau nu, secretul la toate acestea este de fapt imperfecțiunea.
Imperfecțiunea?
Lucruri precum ridurile, dinți mai puțin perfecți.
Detalii precum cicatricile vechi, mici negi. Uită-te la nasul meu.
Vezi nasul meu? E borcănat și ușor neregulat.
Așa este.
Sunt singurul care am așa un nas. Asta face ca eu să fiu eu.
Trebuie să introducem aceste lucruri în chipul tău, ca tu să fii singurul cu aceste trăsături.
Ceea ce ne face unici sunt tocmai aceste imperfecțiuni.
Înțeleg. Cum este forma capului tău.
Ce-i cu forma capului meu?
Este uriaș.
Dar drăguț.
Mulțumesc.
Ce s-a întâmplat? Ce se petrece?
Ce s-a întâmplat?
Am văzut cum arăt pe dinăuntru.
E gata?
- Te rog, ai grijă. Să nu mă scapi. - Am grijă.
Oh, Dumnezeule! Relaxează-te.
De ce ai făcut asta? Nu a fost deloc nostim.
Te țineam cu vârful degetelor.
- Eu nu am degete. - Acum ai.
Chiar am.
Și mâini.
Și degete!
- Cum arăt? - Uită-te singur.
Mulțumesc.
Frumos.
Scuze.
Cine ești?
Andrew.
Andrew?
Arăți minunat. Chiar mai tânără.
Cum ai făcut asta?
Te cunosc?
Știu că și eu arăt diferit. Mi-am făcut o îmbunătățire. Pune mâna.
Îmi pare rău. Fața.
Ce se petrece?
Să nu-i faci nimic!
- Cine ești? - Andrew.
Nu. Andrew?
- Dar Andrew este un robot. - Da, sunt.
Acum sunt android.
Și-a făcut o îmbunătățire.
Știu asta.
Bună.
Bună. Chiar tu ești!
- Îl cunoști? - Da.
- Mă cunoști? Cine ești tu? - Sunt micuța domnișoară.
- Ea este micuța domnișoară. - Nu.
- Nu, ea este Portia. - Portia?
- Cine-i Portia? - Nepoata mea.
Nepoata ta? Este cumva o șmecherie?
Tu ești micuța domnișoară?
Atunci cu ce drept tu arăți ca ea?
Nu poate fi decât o singură micuță domnișoară.
Zău?
Este o asemănare genetică. Uneori sare o generație.
-Nu-mi pasă. Nu-mi place. - Văd asta.
Dacă ai răbdare un pic, și văd că nu prea ai
vei vedea că Portia și eu suntem două persoane total diferite.
De ce te copiază?
- Ce e așa nostim? - Tu ești.
Încerc să nu fiu nostim.
Cu siguranță că s-au schimbat lucrurile pe aici.
Așa se întâmplă după 20 de ani.
Am atâtea să-ți spun. Vino cu mine.
Tu ești.
Da.
- Bună, prietene. - Bună, micuță domnișoară.
- Fiica cui este? - A lui Lloyd.
Acum îi înțeleg grosolănia.
Du-te acasă la stăpânul tău.
Nu ai o casă, nu-i așa?
Nu am de mâncare. Eu nu mănânc.
Vino. Ne vom ține companie unul altuia.
Știu că nu mă placi.
Nu te plac deloc. Am vrut să clarificăm acest lucru.
Nici nu puteai fi mai clar nici dacă m-ai scuipa în față.
Nu pot. Nu am glandă salivară.
Chiar nu se poate să discutăm puțin?
Poate intra și câinele meu?
Mulțumesc.
Este sculptată de tine?
Nu, eu o restaurez. Sunt arhitect-restaurator.
Este cumplită.
Cât de urâtă era înainte să o restaurezi?
Ascultă, întâi te-ai supărat pe mine pentru felul cum arăt.
Acum apari la ușa mea, spunându-mi că nu mă placi și apoi îmi critici munca.
Îmi cer scuze încă o dată că spun adevărul, dar nu am ce face.
Așa sunt programat.
De fapt, ce vrei?
O familie.
Numele meu de familie este Martin.
Mă numesc așa deoarece străbunicul tău și bunica ta m-au considerat un membru al familiei.
Acum domnul a murit.
Micuța domnișoară îmbătrânește.
Tu nu mă placi, dar vorbești cu mine pentru că am insistat la ușa ta.
- Asta e o glumă? - Nu.
Vrei să-ți spun o glumă?
Un budist îi spune unui vânzător de hot-dog: "Fă-mă una cu totul."
- Andrew, ai vreun prieten? - Nu.
Numai Woofy, care este foarte drăguț, dar nu pot purta o conversație cu el.
Acesta este unul dintre talentele lui.
- Deci, vrei pe cineva care să vorbească? - Cu care să vorbesc.
- Chiar dacă acea persoană nu e ca tine? - Nu poți avea totul.
Este corect? Sau este "poți avea totul"?
Unii oameni așa fac, de aceea sunt așa de confuz la acest nivel.
Ia loc.
- Hai să vorbim. - Mulțumesc.
Bună, frumosule.
Vrei să bei ceva?
Îmi pare rău, dar nu am stomac.
- Să aduc ceva pentru el? - Da, el are stomac.
Cum se simte?
Doarme.
Ce s-a întâmplat?
A avut un atac cerebral.
Ai venit.
Micuță domnișoară.
A murit.
Este o cruzime că tu poți plânge, iar eu nu pot.
Este o durere teribilă, iar eu nu mi-o pot exprima.
Toate ființele umane la care țin se vor duce?
Mi-e teamă că da.
Așa nu mai merge.
Este impresionant. Ai făcut astea singur?
Da. Am folosit toate cunoștintele medicale pe care le am în memorie.
Le-am studiat. Așa mi-a venit ideea cu desenele.
Știu că sunt primitive și incomplete. Am nevoie de tine ca să le pui în spațiile dintre mecanisme.
Asta este o altă îmbunătățire.
Este mai mult decât o îmbunătățire.
Tu vorbești despre o transformare profundă de la mecanic la biologic.
Îmi dau seama. Cred că este îmbinarea ideală între cele două.
Nu numai asta, dar lucrurile astea pot fi folosite de ambele părți.
Nu cred că există vreo proteză care nu poate fi folosită de oameni din cele pe care le-ai proiectat.
Ceea ce vreau să spun este că pot fi folosite și de ființele umane.
Exact.
Ce materie fecală.
"Rahat."
- Pardon? - Ce rahat.
Știu asta.
Când ești supărat, spui "ce rahat".
Ce rahat.
Da, dar mai cu simțire.
- Ce rahat. - Încă o dată.
- Ce rahat! - Bine, foarte bine.
Îți dai seama că ceea ce ai desenat tu aici este echivalentul sistemului nervos central al omului?
Da, asta a fost și intenția mea.
Îți dai seama că sistemul nervos va schimba radical modul în care simți și percepi lumea înconjurătoare.
Nu vorbesc numai de cald și rece și de micile ciupituri.
S-o luăm altfel.
Cum experiențele tale vor fi mai diversificate așa și trăirile, emoțiile și senzațiile vor fi stimulate de această experiență.
Și, în timp ce unele vor fi foarte subtile și minunate,
nuanțate, umbrite, unele vor fi foarte intense și dificil de suportat.
Crezi că ești pregătit pentru asta?
Absolut.
- Minunat. - Mulțumesc.
Mă refeream la statuie.
Știu.
Poți repara rahatul ăsta?
Nu știu. Să mă uit la el.
Andrew, sunt sigură că-l poți repara și singur.
Da, aș putea, dar tu o poți face mai bine.
Ți-l repar cu plăcere.
- Dacă nu cer prea mult. - Nu, deloc.
Am lucrat toată ziua și mi-ar prinde bine o gură de aer.
- Vrei să facem o plimbare? - Ar fi minunat. Da.
De ce râzi de mine?
Întotdeauna ești așa de politicos si cuviincios. E foarte drăguț.
Mulțumesc.
Să mergem. Mulțumesc.
Ai un burghiu?
- Da, pe raft. - Mulțumesc.
Iisuse!
Săptămâna viitoare este o petrecere cu ocazia deschiderii unei clădiri pe care am renovat-o.
Vor fi acolo toți prietenii mei. Ar fi grozav dacă ai veni cu mine.
Mi-ar face plăcere. Mulțumesc.
Cred că mă lași să câștig.
Șah-mat.
Charles, de ce nu aduci ceva de băut?
Mulțumesc.
N-am înțeles niciodată fraza "Perlele înaintea lebedelor"(swan).
- Ce? - "Porcilor"(swain).
Atunci baletul nu se numește "Lacul Porcilor".
Oh, Doamne. Nimeni nu mă face să râd cum mă faci tu.
Râsul este esențial pentru o bună prietenie.
Da, așa e.
Câteodată am sentimentul că tu simți ceva în legătura noastră și simțirea asta a ta...
Ce?
Nu știu. Este numai...
Faptul că port o discuție cu...
- Un robot? - Da.
Vreau să zic, lucrul în sine, Andrew.
Pomul este pom. Apa este apă. Tu ești o mașinărie nemaipomenită.
Nu contează cât de mult te vei schimba, asta vei rămâne mereu.
Nu.
Nu cred asta, nu voi crede așa ceva.
Îmi dau seama că nu sunt 100% om.
Din cauza asta oamenii nu mă plac întotdeauna sau nu mă înțeleg.
- Eu te plac. - Da?
Și chiar te înțeleg câteodată.
Dar nu pot avea sentimente pentru o mașinărie.
Cred că este o caracteristică genetică.
Lucrurile se schimbă, Portia.
Lucrurile se schimbă întotdeauna.
A râs de mine.
"Un lucru este ceea ce este, Andrew. Apa este apă."
Dar gheața? Dar aburul?
Andy, trebuie să te liniștești.
Știi cum e să se râdă de tine?
Umilitor. Este o oroare.
Uită-te la mine. Uite ce fac eu aici.
Încerc să fac ceva din mine. Încerc să-mi îndeplinesc destinul.
Crezi că ea a observat?
Nu vreau să o iei ca pe o chestie personală, dar am de lucru acum. Noapte bună.
Unde ai fost? Am tot încercat să dau de tine.
- Bagă-mi degetul în ochi. - Ce?
- Bagă-mi degetul în ochi! - Ești nebun.
Bagă-mi degetul în ochi!
Doare!
- A mers! - Ce naiba se întâmplă?
Este rețeaua mea neurală! Sunt mândrul proprietar al unui sistem nervos.
- Poți să simți. - Da, foarte multe!
Faci ceva pentru mine? Un experiment de dragul știintei?
- Bine. - Sărută-mă.
Nu, nu acolo.
Aici.
Mulțumesc.
- Poți simți asta? - Este minunat.
Totul este așa cum se spune.
Și tu?
- Ce s-a întâmplat?
Eu și Charles ne căsătorim.
Este un om norocos.
- Felicitări la amândoi. - La naiba, Andrew!
Dacă vrei să continui ceea ce încerci să faci nu trebuie să te mai porți așa de respectuos.
- Nu pot să nu fiu respectuos. Așa sunt construit. - Atunci schimbă-te.
Să mă schimb? M-am schimbat.
Nu mă refer la exterior. Schimbă-te în interior.
Asumă-ți răspunderea, fă greșeli.
Uneori este mai important să nu fii perfect! Este important să faci ceea ce nu trebuie.
- Să fac ceea ce nu trebuie? - Da.
De ce? Înțeleg. Să înveți din greșeli.
Nu. Să le faci!
Să decoperi ce este real și ce nu este, să afli ce simți.
Ființele umane sunt o harababură.
Cu asta sunt de acord.
Înțeleg. Asta este ceea ce se numeste o discuție fără sens, nu-i așa?
Este o discuție de tip uman.
Nu este vorba de a fi rațional. Este vorba să-ți urmezi inima.
- Și asta trebuie să fac? - Da.
Și tu ai o inimă, Andrew.
O simt. Câteodată nu cred lucrul ăsta, dar o simt.
Și dacă fac ceea ce-mi spune inima înseamnă că eu am greșit.
Da.
Mulțumesc.
Galatea, poți fi un pic mai atentă? Este un echipament foarte delicat.
Scuze!
Ce faci?
Din câte-ți pot spune, nenorocita ta de muncă!
Ce e aia?
M-ai auzit și m-am săturat!
Toată ziua "Da, domnule Rupert", "Nu, domnule Rupert".
"Domnule Rupert, doriți o altă băutură?" și mă doare în fund!
Să-ți dau un mic indiciu.
Taci din gură și lasă-mă să-mi fac treaba!
Am terminat.
"Mă doare în fund"?
- Unde este cipul? - L-am înlocuit.
Este necooperantă, abuzivă, mă înfruntă...
Și mult mai interesantă. Nu crezi?
Este îndoielnic, dar nu mai pot continua munca.
Te rog, dă-mi înapoi vechiul cip de personalitate al ei.
Bine. Așa o să fie din nou o îngâmfată.
"Îngâmfată"? E doar un robot.
Nu am vrut să sune așa.
Nu vorbeam serios.
Ce-i cu tine astăzi? Unde te duci?
Mătușă Jamie, el este Charles.
- Ea este mătusa mea, Jamie. - Îmi pare bine să vă cunosc.
Ce se întâmplă?
Părinții Portiei dau o petrecere cu ocazia logodnei la care nu am fost invitat din motive evidente.
- Uite-l. - Cine?
- Viitorul mire. - Unde?
Unde? Cel cu costumul de culoare deschisă și cu bărbia mare!
- Are bărbia mare? - Poți să-ți scoti ochii cu bărbia aia!
Dar nimic nu se compară cu dinții lui. Uită-te la el!
- Mă mir că a ieșit afară pe lumină. - Da, are niște dinți caraghioși.
Îți trebuie o îmbunătățire la ochi.
Asta n-ar trebui s-o oprească pe Portia. Se poate mărita cu cine-i place.
Într-o bună zi se va trezi și va realiza că s-a măritat cu un om
a cărei față seamănă cu un antic deschizător de conserve.
Chestia aia care se folosea...
Chestia pe care o puneai pe cutie și desfăceai conserva.
Ești gelos.
- Nu, nu sunt! - Ești gelos!
Ba ești. Altfel de ce o spionezi pe Portia?
Dumnezeule, sunt gelos.
Dacă sunt gelos, înseamnă că sunt îndrăgostit.
Dacă sunt îndrăgostit, atunci nu mai am nici o speranță.
Am pierdut-o.
Vrei o înghițitură de bere?
Ai irosi-o. Nu i-aș simți gustul.
Și dacă ai simți gustul?
Atunci ar fi splendid.
Am un proiect, o modificare mai de grabă, și dacă nu greșesc, vei putea folosi mâncare solidă și lichide.
- Și gustul? - Și gustul.
Și, de asemenea, dacă schițele mele sunt corecte, cred că am găsit o metodă prin care să devii un om adevărat.
Cu adevărat?
Cu adevărat.
Cu adevărat?
Nu în sensul reproductiv, desigur, dar în termeni aproximativi senzatia fizică, știi tu, frecarea care are loc...
Relații sexuale?
Întotdeauna am fost fascinat de asta.
Vreau să zic, curios.
Din cauza a ce se spune.
Ce se spune?
Că îți pierzi controlul.
Totul. Toate granițele, timpul.
Cum două corpuri se îmbină și nu mai știi cine ce e.
Și când dulcea confuzie este așa de intensă încât simți că mori
totul se termină, și rămâi numai tu cu corpul tău.
Dar cel pe care-l iubești este încă acolo.
Ăsta este un miracol.
Poți ajunge în Rai și să te întorci în viață.
Să te întorci, când vrei tu, la cel pe care îl iubești.
- Vrei să încerci asta? - Da, te rog.
Și eu.
Scuzați-mă. Mă întorc imediat.
Nu mă așteptam să te văd.
Îmi amintesc foarte bine de locul acesta.
Aici s-a căsătorit bunica ta.
Vreau să fie gata pentru nunta mea.
- Deci, nu te-ai măritat încă? - Nu, de sâmbătă în două săptămâni.
N-am ajuns prea târziu.
Ești sigură că faci ceea ce trebuie?
- Sigur. - Că te căsătorești?
- Niciodată n-am fost sigură de nimic. - Ai putea greși.
- Sunt destul de sigură că fac ceea ce trebuie. - Grozav.
De ce este așa de grozav?
Tu mi-ai spus să fac ce nu trebuie.
Acum tu nu faci ce nu trebuie, tu faci ce trebuie.
Nu-ți urmezi propriul sfat, pentru că, dacă ai face-o, nu te-ai mai mărita cu el.
- Pentru că aș face ce trebuie. - Exact.
Într-un sens ciudat, ceea ce spui tu începe să aibă sens.
Bine.
Știi ce înseamnă să fii îndrăgostit de cineva care se căsătorește cu altcineva?
De cineva care este nemaipomenit?
De cineva care atunci când intră în cameră o luminează ca o rază de soare?
Cineva de care știi că se minte singură?
- Se minte? - Cu foarte multă convingere.
În legătură cu ce se minte?
Că nu mă iubești, din câte știu eu, în modul normal de a iubi.
Și de unde știi asta?
Am făcut totul.
- Lucrul ăsta nu contează pentru mine. - Ceva contează.
Dacă nimic nu contează, m-ai iubi pe mine și nu pe un bărbat care ar putea scufunda Titanicul cu bărbia lui.
Ce? Vezi? E adevărat, nu-i așa?
Scuze.
Te-a înveselit așa vreodată? Te face să râzi?
Nimeni nu mă face să râd așa.
Bun. Atunci admite. Admite că mă iubești.
Dă-mi un sărut. Atât.
Un sărut scurt. Un sărut care să nu pună în pericol un mariaj glorios.
Asta explică de ce pulsul ți-a sărit de la 66 la 120 de bătăi/minut.
Respirația ți s-a accelerat. Începi să elimini feromoni.
- Nu e corect să mă scanezi. - Știu. Nici dragostea nu este corectă.
Îți citesc în inimă. Te rog să-ți urmezi inima. Te implor.
A implora presupune a te umili. Nu-mi pasă.
Te iubesc, Portia.
Te iubesc de prima oară când te-am văzut.
- Parcă spuneai de un sărut mic. - Am mințit!
Cum te simți?
Minunat.
Și eu.
Cred că așa și trebuie.
Ce a fost asta?
Îți chiorăie stomacul. Ți-e foame.
- Eu am făcut așa? - Da.
- Credeam că ai fost tu. - Nu, n-am fost eu.
Chiar?
Tu faci așa?
Câteodată, dar nu așa tare ca tine.
O să-l rog pe Rupert să-mi facă un amortizor de zgomot.
E minunat.
Sunt minunate și gustul, și textura.
Este nemaipomenit.
Știu că e a patra farfurie, dar ai putea să-mi mai dai?
Porc. Un animal foarte deștept. Dar nu îndeajuns de deștept dacă a ajuns șuncă.
Mă simt de parcă aș mânca întreg lanțul trofic.
Mulțumesc.
Ce este?
Ce s-a întâmplat?
Dacă suntem împreună, tu și cu mine, nu vom fi niciodată acceptați.
Pentru că nu sunt om.
Asta nu se va întâmpla.
- Trebuie să încep. - Ce să începi?
Următorul pas.
Te iubesc.
Urează-mi noroc.
Andrew Martin. Înaintați, vă rog.
Deci, domnule Martin, vreți ca noi să adoptăm o lege prin care să fiți declarat ființă umană.
Da. Mai ales posibilitatea de a mă căsători cu o ființă umană.
Înțeleg.
Trebuie să recunoastem faptul de netăgăduit că oricât de mult vă place să vă asemănați cu o ființă umană
nu faceți parte din specia umană.
Sunteți cu totul pe dinafară. Sunteți altceva.
Ceva artificial.
Domnule, dar oamenii adevărați care abia seamănă cu genomul uman
care au o mulțime de proteze, pe care, multe dintre ele, eu le-am inventat?
Dvs, domnule, aveți unul din rinichii inventați de mine, nu-i așa?
Nu sunteți artificial, cel puțin o parte din dvs.?
În parte, da.
Atunci și eu sunt parțial om.
Care parte, Andrew?
Asta, domnule.
Înțeleg.
Și aici?
Este adevărat că sunt încă echipat cu un creier pozitronic.
Și din cauza creierului pozitronic sunteți, după toate aparențele, nemuritor.
Da, domnule.
Andrew, societatea poate tolera un robot nemuritor, dar nu va tolera niciodată un om nemuritor.
Stârnește prea multă gelozie, prea multă mânie.
Îmi pare rău, Andrew.
Acest tribunal nu poate și nu va confirma statutul tău de om.
Voi încheia aceste dezbateri.
Decizia acestui tribunal este că Andrew Martin va continua să fie declarat robot.
O mașinărie mecanică, nimic mai mult.
Sunt bucuros că v-am fost de folos.
MULȚI ANI MAI TÂRZIU
Andrew, trebuie să-ți spun că am început să nu mai fiu așa de sigură.
În legătură cu noi?
Nu.
Săptămâna viitoare voi împlini 75 de ani.
Știu, și arăți de 50.
- Mulțumesc. - 50 de ani nemaipomeniți.
Dar nu mă simt de 50.
Corpul tău da. Seara trecută a fost nemaipomenită. Cum se numea chestia aia?
- Taci din gură și ascultă-mă! - Scuze.
Nu mă privi așa, nu-ți ordon nimic.
- Cum spui tu. - Nu fi așa plăcut.
Nu sunt plăcut. Dar pot fi dacă vrei.
La naiba! Încerc să-ți spun ceva important.
Nu o să trăiesc veșnic.
Ba da, vei trăi.
- De asta am invetat toate... - Nu, nu.
Nu o să iau mereu elixirurile ADN făcute de tine.
Nu-mi voi înlocui toate organele.
Eventual, le voi lasă să se uzeze.
Și vreau lucrul acesta.
De ce vrei să mă părăsești?
Este ordinea lucrurilor.
Oamenii sunt făcuți să existe un anumit timp și apoi să dispară.
Așa este corect.
Înțeleg.
Numai că există o problemă, Portia.
Nu aș suporta să trăiesc fără tine.
"Andrew, oamenii evoluează în timp."
"Dar pentru tine, timpul are o altă semnificație."
"Pentru tine, timpul este nesfârșit."
Îmi rămâne un singur lucru de făcut.
Galatea, draga mea, care este stadiul?
Transfuzia este aproape completă.
Chiar așa?
Tocmai voiam să-ți arăt, Andrew.
Cineva care devine ființă umană, mai devreme sau mai târziu, face o prostie foarte mare.
Tu ai fost un bun exemplu, Rupert.
Cât de repede va degrada sângele sistemul meu?
Nu știu.
Faci exerciții, manânci corect, să zicem 30-40 de ani.
Este destul vag, șefule. Nu știi exact cât timp mi-a rămas?
Scuze.
Bine ai venit la condiția umană.
Andrew Martin?
Întotdeauna am încercat să înțeleg sensul lucrurilor.
Trebuie să existe un motiv pentru care sunt ceea ce sunt.
După cum vedeți, doamnă Președinte, nu mai sunt nemuritor.
Ți-ai plănuit moartea?
Într-un fel, da.
Îmbătrânesc și corpul meu se deteriorează.
Și, la fel ca la voi, în cele din urmă va înceta să mai funcționeze.
Ca robot aș fi putut trăi vesnic.
Dar, vă spun, astăzi mai degrabă aș muri ca om, decât să trăiesc o eternitate ca o mașină.
De ce ai vrut asta?
Pentru a fi recunoscut pentru cine sunt și pentru ce sunt, nici mai mult, nici mai puțin
nu pentru urale, nu pentru a fi aprobat, doar pentru simplul adevăr al recunoașterii.
Asta a fost strădania mea principală în viață.
Și trebuie realizată ca să pot trăi sau muri cu demnitate.
Ceea ce ne ceri este extrem de complex și controversat.
Nu va fi o decizie ușoară.
Voi apela la răbdarea dvs pentru a avea timpul necesar să iau o hotărâre în privința acestei probleme extrem de delicate.
Atunci aștept hotărârea dvs, doamnă Președinte.
Vă mulțumesc pentru răbdare.
Am încercat.
A venit vremea?
În câteva minute.
Nu contează ce va spune Congresul Mondial.
De ce ai nevoie de aprobarea lor?
O veche obișnuință.
Mi-a început existenta ca un robot. Încă îmi plac lucrurile sigure.
A venit vremea.
"Doamnelor și domnilor, doamna Marjorie Botha, Președintele Congresului Mondial."
Conform documentelor Companiei North Am Robotics, robotul, cunoscut și sub numele de Andrew Martin
a fost pus în funcțiune la ora 5:15 p.m, la data de 3 aprilie 2005.
În câteva ore, el va împlini 200 de ani ceea ce înseamnă, cu excepția lui Matusalem și a altor figuri biblice legendare că
Andrew este cea mai în vârstă ființă umană în viață din toată istoria.
Prin această declarație, confirm căsătoria lui cu Portia Charney și-l recunoaștem ca ființă umană.
Îmi pare rău că nu a văzut asta.
Poate că nici nu avea nevoie.
Îmi poți face o favoare?
Vrei să mă deconectezi?
Acesta este un ordin.
Mulțumesc, Galatea.
După cum marele Andrew Martin obișnuia să spună:
"Sunt bucuroasă că am putut să vă ajut."
Pe curând.
Reprocesare video & audio, corectare traducere și subtitrare : Enforcer. bad48@lycos.com.